Mă numesc Neil Truman și am ceea ce vrea orice om din America.
Un televizor 3D cu diagonală de doi metri.
Urmăresc Sportscenter pe el, vreo emisiune despre pescuit...
Și, uneori, când nevastă-mea se îmbracă,
dau pe furiș pe un canal de-alea cu filme soft-core ce-s pe cablu 24/24.
Nu că Grace nu m-ar satisface, chiar și după 18 ani de căsnicie.
Dar cu două programe aglomerate și tot stresul întreținerii unei familii,
nu mai găsim momente potrivite să ne acuplăm.
Pe fata mea nu pare s-o deranjeze.
Dar la 16 ani știu că ăștia-s anii când are cel mai mult nevoie de tatăl ei.
Fac tot ce pot pentru a-i fi alături, dar nu sunt acasă aproape niciodată,
fiindcă-s aici: la Investiții Naționale Bastian, uneori și 70 de ore pe săptămână.
Pare chiar dublu, când ratezi creșterea fiicei tale.
Totuși, știu că-s un tip tare norocos.
Dar când alegerea culorii cravatei devine cea mai interesantă parte a zilei tale...
Cea galbenă, dragule. Scoate ochii în evidență.
Ceva nu pușcă.
Și trebuie să încep să-mi dau seama ce dracu' nu-i în regulă cu mine.
Satisfacție 01x01 - Pilot
Știu de ce te-a luat panica: criza vârstei de mijloc.
Nu, pare ceva mai mare. Mai universal.
Îți dai seama că 75% din planetă e acoperită cu apă dar rămânem fără pești?
Da: pești! Nu că ar mai fi sănătos să îi mănânci zilele astea.
Pădurile tropicale ard toate, calotele glaciare se topesc, urșii polari se-neacă.
De ce să-ți rupi curul zilnic să plătești ipoteca, dacă lumea se sfârșește?
Trebuie să te calmezi, frate. A trecut 2012-le.
- Nostradamus s-a înșelat. - Știu, dar... Care-i tot sensul?
Știi, n-am fost crescut religios. Dar voiam să mă conving singur.
Să obțin o altă perspectivă. Și voiam o abordare neconvențională.
Știai că Buda era de fapt prinț înainte de a deveni iluminatul său sine?
- Pe bune? - Da: avea nevastă, copil, trei palate.
- Visul american. - Da, și-ntr-o zi a renunțat la tot.
Și-a părăsit familia pentru a cutreiera lumea în căutarea sensului.
Un fel de împlinire personală.
Îți trebuie o schimbare, prietene: escitalopram.
Vrei să te duc la medicul meu? Te rezolvă imediat.
Mai bine decât să bei trei martiniuri seară de seară.
Acum nu-mi mai pasă de prostiile alea.
Cred că problema-i că acum vreau să fiu mai mult, nu mai puțin.
Traducerea: Reef
Învățături zen în zonă
Pasă cu fentă!
Ce zici? Trimisă cu efect, nu?
Ce cauți? Ponturi bursiere pentru tonți?
- Te pot ajuta cu ceva? - Fante, încercam să fiu prietenos.
A convocat barosanul ședință. Așteptăm toți după tine.
Așa: avem multe de stabilit azi.
Truman, unde ești? Ți-am văzut trimestrialele.
Extraordinar. Din nou.
Și acum nu am remarcat doar eu. Știm toți de Updike Pharmaceuticals, nu?
Caută aprobarea pentru noua pastilă de dietă, nu?
Nu, au murit doi oameni în cercetările clinice; acțiunile lor au căzut.
Ceea ce-i grozav pentru noi. Și-au concediat firma de brokeraj.
Acum caută pe cineva care să le astupe găurile vasului ce se scufundă.
Le-am spus că avem exact omul de care au ei nevoie.
Vreau să mergi mâine la New York. Vin bani mulți pentru noi, domnilor.
Ce spui, Truman: poți încheia înțelegerea?
Nu sta acolo cu pula-n mână, Truman. Spune ceva.
Nu știu ce să spun, fiindcă detest slujba asta.
Nimic din ce fac nu contează cu adevărat.
Nici nu apuc să văd ce schimb cu ce zi de zi.
Sunt doar cifre pe un ecran, nimic real.
Nu aducem nicio contribuție semnificativă societății. Doar facem stive de bani.
Și mereu am considerat că ești o jigodie că faci o cinste din asta.
Pușlama afurisită. Am putea învăța cu toții de la tipul ăsta.
Ar putea vinde gheață unui eschimos. Aproape că am pus botul, Truman.
Bun: să trecem mai departe.
~ Scopul în viață... Doar supraviețuirea... ~
~ Și nimeni n-ar trebui să... Și priceapă... ~
E minunat.
- E încă neterminat. - Despre ce-i?
Vei vedea mâine-seară.
- Ai uitat de selecții, nu-i așa? - Scumpo, trebuie să fac ceva la slujbă...
Nu trebuie să-mi explici dacă nu-i vreo scuză nouă.
Scumpo...
Nu, nu până atunci. Nici gând, Frank. Nu se poate până atunci.
Bun: dau niște telefoane, să văd, dar numai fiindcă te iubesc.
- Cum ți-a fost ție ziua? - Am încercat să-mi dau demisia.
Mie-mi spui. Frank are o casă pe care vrea s-o prezint weekendul ăsta.
Vrea s-o pregătesc până mâine. Îți vine să crezi? Până mâine?
Ar fi trebuit să-l trimit la dracu'.
- Ai ajuns devreme. - Trebuie să plec la New York dimineață.
- Ce-i în New York? - Victor vrea să racolez un client nou.
Victor vrea să racolezi tu un client nou? E grozav, dragule. Vești foarte bune.
- Este...? - Da.
- Care-i baiul? - Niciun bai.
Voiam doar să petrec weekendul cu familia, atâta-tot.
- Și Anika are selecțiile... - Stai așa. Ți-am luat ceva.
Am...
O cravată...?
Știu că-i aproape identică, dar mi-a plăcut culoarea de azi-dimineață.
Te-a făcut să pari sexy iar acum o poți purta prin New York.
Mersi.
Cred că mă duc să înot puțin.
Da...
E ger afară, ce...
Ce...
Ne trebuie o vacanță.
Undeva pe-o plajă... Tare departe.
Sunt obosită acum, dragule.
Cred că trebuie să-l concediem pe tipul cu piscina.
Doamnelor și domnilor, putem începe acum îmbarcarea, zborul Silver Sky Air 427.
Zborul 427...
Trei ore întârziere și nici măcar un "scuze pentru întârziere".
Doamnelor și domnilor, suntem gata să dăm-napoi de cum se așează toată lumea.
Dacă nu-i loc în compartimentul de sus, puneți-vă bagajul sub scaunul din față.
Avem un zbor plin astăzi. Așezați-vă cât mai repede posibil.
- Scuzați, doamnă, s-ar putea o apă... - Nu.
- Ție-ți merge aerul? - Nu.
Doamnelor și domnilor, se pare că întârzierea inițială ne-a blocat la poartă.
Poate abia peste vreo oră vom putea da înapoi. Îmi pare foarte rău.
Ne pare rău, funcționează o singură toaletă deocamdată.
Facem tot ce putem să remediem asta. Mulțumim.
Nu sta acolo cu pula-n mână, Truman. Spune ceva... Spune ceva...
Scuzați, doamnă, chiar e cald aici.
Știu, domnule, și-mi pare atât de rău pentru lipsa dvs. de confort.
Cățea.
Ne pare rău s-o spunem, oameni buni, dar ne-am depășit graficul aici în carlingă.
Trebuie să oprim motoarele și să vă ținem aici până trimitem alt echipaj de zbor.
Îmi pare rău...
A convocat barosanul ședință. Așteptăm toți după tine.... Pasă cu fentă!
Doamnă, chiar suntem însetați.
- Acum mă hărțuiți. - Au trecut aproape cinci ore.
Jigodie...
Îți trebuie o schimbare, prietene. Prietene... prietene...
Doamnelor și domnilor, trebuie să rămâneți așezați.
Pe cuvânt că facem tot ce putem pentru confortul dvs. cât mai întârziem.
Asta a pus capac.
Acel simplu moment.
Tot ce mocnise în mine...
Frica, frustrarea, nesiguranța... totul s-a topit,
și am fost copleșit de acest simț brusc al clarității, al curajului.
Și atunci am hotărât că n-am să mai tac.
Să fac ce se aștepta de la mine...
Să mă supun vreunei anxietăți penibile de vârstă mijlocie.
Și am realizat că eu eram cel care zidise închisoarea în care mă aflam.
Aveam să-mi redobândesc controlul asupra vieții mele și să mă eliberez.
Ai avut vreodată genul ăla de experiențe?
Nu.
Și ca avocat al dvs., dle Truman, aș vrea să uitați că ați spus asta vreodată.
Acum patru ani v-ați fi ținut cu mâinile de glezne în celulă,
probabil fără să fiți audiat până la Crăciun.
Dar cu noua lege a drepturilor pasagerului,
v-ați strecurat prin chichița asta juridică care vă va scăpa curul.
Plus că toți cei de la bord v-au sărit în apărare. Spun că v-a atacat stewardesa.
- Nu, nu m-a atacat. - Ba lăsați asta în grija mea.
Avem 200 de oameni de partea dvs., mi-aș ține gura-nchisă.
Audierile vor fi mai târziu. Să plecăm de-aici până nu se răzgândește nimeni.
Pe lista cu respinși la zbor? Nici nu mă miră.
Arată-i chestia aia pe care mi-ai arătat-o mie.
Da! Și-acum să ieșim în [BIP] mea...
Ce crezi că vor spune cei de la Updike când vor vedea asta?
- Draci, oricare dintre clienții noștri. - Chiar este jenant.
- Ne-au ținut așteptând cinci ore. - Ne-au zis avocații să dăm o declarație.
Nu-ți luaseși medicamentele... Demență diabetică, căcaturi de-astea.
Vei semna asta...
Apoi vei oferi public scuze în numele acestei firme.
Apoi îți vei lua un concediu și nu vei discuta cu presa.
Și apoi îmi vei pica în genunchi și-mi vei mulțumi că nu te dau afară pe loc.
- Nu semnez aia. - Ai idee în ce bucluc ești?
- Îți fac un cadou, amice. - Nu, scuze...
Nu mi-am dat seama că era un cadou. Îmi dai voie?
- Ce pu... - Cred că abia acu-s în bucluc.
Dar, pentru a fi sigur că am încheiat înțelegerea...
Ce pu...
Vezi, aia a fost "cu efect".
Salut, Frank, e Grace pe-acolo? Nu răspunde pe mobil.
Da, mi-a spus aseară de casă. Îmi bagi adresa prin SMS? Mersi.
Grace? Sunt aici.
Grace.
Iubito?
- Cu șase luni mai devreme - Grace, spune-mi câte ceva despre tine.
Măritată de 18 ani, ne-am cunoscut în facultate.
Avem o fată de 16 ani acum, care începe să se gândească și ea la facultăți.
- E incredibil cum trece timpul. - Adică spune-mi de ce te-aș angaja.
Așa. Desigur. Fiindcă sunt un designer extraordinar și am simțul umorului.
- Ce site ai? Să văd cam ce-ai lucrat. - Am adus asta mai bine, dacă e-n regulă.
Ca pe vremuri.
Schița asta e parte a unui proiect care mi-a adus o bursă Fulbright în Florența.
- Serios...? Vorbește-mi despre aia. - O poveste amuzantă. N-am luat bursa.
Tocmai am rămas însărcinată când am aflat, iar lucrurile au fost puse în așteptare.
- Deci n-ai experiență după facultate. - Prezint case acum.
Cu jumătate de normă, dar mă ține în priză...
Dnă Truman, evident aveți talent,
dar nu-i singurul lucru pe care-l caut când aduc pe cineva în echipă.
- Vin la mine designeri din întreaga lume. - Mama era franțuzoaică.
Vreau oameni cu experiență de viață adevărată.
Și sincer, pare că dvs. ați avut o viață cât se poate de normală.
- Grace, ai o viață nemaipomenită. - Nu, știi ce am realizat? Am viața mamei.
Am o întreagă altă viață pe care mi-o plănuisem.
Mă credeam cândva artistă. Apoi am devenit nevasta lui Neil.
- Oricum, cum stă treaba cu Neil? - Bine. Mereu e "bine".
Gen "de trei ori pe săptămână"? Bun, măcar o dată pe săptămână?
- O dată pe lună? - Auzi, tu nu ești măritată.
Sexul nu devine așa important după un anumit punct.
Trist!
Așa! Cine-i gata pentru cursa de 30 de kilometri?
Întârziem, haide.
Te duce taică-tău astă-seară, eu am clubul de lectură.
Tata e prins cu ale lui acum. A zis să mă duci tu.
Neil, am clubul de lectură astă-seară. Trebuie s-o duci pe Anika la Jenny.
Am mâine o prezentare importantă. Nu pot acum.
E singura seară pe lună cu prietenele mele.
Deci dacă nu termin până dimineață, am putea pierde contul.
- E mereu viață sau moarte. - Crezi că vreau să-mi petrec așa seara?
Cineva trebuie să mă ducă.
- Ceau. - Ceau.
- Vei fi tare mândră: am luat notițe. - Frumos...
- Bun, o duc eu și... - Ceau, Neil.
Bună, doamnelor.
O duc eu, apoi trebuie să merg la lucru. Probabil voi dormi acolo.
- Măcar nu-ți stau în drum. - Super.
- Atunci o iau eu. - Bun.
Nu petrece prea tare.
Credeam că autorul spunea să ne depășim fricile și să dăm drumul copilăriei.
- Reproduci cumva de pe internet? - "No mas vino". Grace?
Îmi mai trebuie înainte de a discuta ultimele capitole.
Dumnezeule, ce facem noi aici? E noaptea noastră lunară am putea ieși?
Să ne creăm propriile aventuri...
Doar vorbim de poveștile alea. Hai să dobândim experiență de viață.
Cred că dacă am mai deschide o sticlă cu vin...
Conduc eu. Să mergem.
Tu n-ai auzit că Neil doarme la birou noaptea asta. Crezi că totul e în regulă?
N-aș trage concluzii, practic la birou trăiește.
Știu și eu... Uită-te la ea.
- Unde-i Monica? - S-a dus acasă.
Tocmai mi s-a oferit Ecstasy. Nu-i meserie?
Bună...
Cum te cheamă?
Scuze. Grace. Sunt măritată.
Felicitări. Eu sunt Simon.
- Ce cauți aici astă-seară, Grace? - Poveste cam lungă, dar...
Auzi, mă duc la baie și tu începi să agăți alte femei?
Îmi pare rău.
- Tu ce mai stai aici? - Ia vezi...
Nu, dă-i drumul. Bun, gata!
Dacă nu depuneți plângere, nici ea n-o face.
Nu m-am mai bătut într-un bar.
Și în facultate învățam așa mult că nu ieșeam prin cluburi.
- Eram cam tocilară. - Îmi pare rău să aud asta.
E clar că ați scăpat asta în timpul încăierării.
Domnul de colo vrea să fie sigur că îl primiți înapoi.
- Da? - Grace...
- Sunteți bine? - Grace, Grace...
Grace, ce dracu'? Ești bine?
- Dvs. sunteți soțul? - Da, eu sunt. Ce s-a întâmplat?
O las să vă spună ea.
- Bun, deci n-are să... - Fetelor, duceți voi mașina? Vine cu mine.
N-are să-ți vină să crezi. M-am încăierat în bar.
- Ce cauți aici? - Voiam și noi să ne distrăm.
Scumpo, cât ai băut?
Aș mai bea ceva și am putea... Să ne prostim când ajungem acasă și...
- Fii serioasă, care-i baiul cu tine? - Nimic, niciun bai. Doar că...
Mă simt ca mine însămi.
- Auzi, hai în mașină. - Nu, fir-ar.
Îți dai seama că-i prima dată când ne vedem în afara casei de șase luni?
Hai să ieșim să mâncăm, bun? Luăm o cafea și...
Scoate-mă la o întâlnire, bun?
Cred că acum trebuie să te duc acasă.
Ce, "unde mi-e locul"?
Nu... Grace.
Neil?
Am dus-o pe Anika la școală - Lucrez până târziu.
Scuze pentru faza din club. Voiam să-ți aflu povestea. Piața Dante 500, apt. 102
În prezent
Ce faci, măi frate?
Nu știu ce treabă ai, amice, dar...
Doamne...
Încetează.
Calmează-te, frate!
- Haide... - Te-am văzut cu nevastă-mea!
Te-am văzut cu Grace în casă...
Nu pot să respir.
Ești bărbatul lui Grace?
Căcat...
Ai fost în casă mai devreme?
Deci... deci...
Grace știe că erai acolo?
Bun...
Ascultă: nu te poți întoarce acolo, da? Și nu te poți duce nici la tine acasă.
Trebuie să aștepți 24 de ore, mai ales dacă aveți copii.
- Nu vrei să faci ceva ce vei regreta. - Cam târziu pentru asta pe ziua de azi.
Ești doar un puști. Cum te cheamă?
Cum te-a cunoscut?
Da... E un aranjament profesional, da?
- Nevastă-ta mă plătește. - Ce, pentru sex?
Auzi, dacă te ajută, mi-a spus că e fericită în căsnicie.
- Și le recunosc pe cele care nu-s. - Nevastă-mea se vede cu o parașută.
- "Escortă" e termenul în industrie. - Nu-mi vine să cred...
Știi ce? De fapt nici n-ai crede cât de mult se obișnuiește.
Cu economia din zilele astea...?
Bărbații lucrează până târziu, nevestele, singure, acasă.
Apoi femei care au fost nevoite să revină în câmpul muncii.
Deci tu chiar trăiești din asta?
Am început din amuzament, dar da, se trăiește bine din asta.
Uite: dacă o iubești... Eu n-aș arunca deocamdată totul.
Doar căsătoria înseamnă mai mult decât doar sex.
Ești însurat? De unde ai ști tu?
Nu, dar m-am culcat cu mai multe femei măritate decât o vei face vreodată. Ține.
Crede-mă: după ce s-a spus și s-a dres tot,
n-ai vrea să renunți la tot pentru câteva orgasme, da?
Ai pe cineva pe care să suni? Adică... stai.
M-am prins, bun.
Jonglerii, urmați în trei minute.
- Alo? - Ceau, scumpo.
E rândul meu, va trebui să suni mai târziu.
Stai: sunt afară, în parcare.
Tată, ce faci aici? Parcă trebuia să fii în New York.
E marele tău debut, n-aș rata asta.
Mă-ntrebam dacă te-aș putea urmări din culise. Doar eu? Poate...
- Mama! - Ceau.
- Neil. Credeam că ești în New York. - Nu, s-a anulat.
- Anika, rândul tău. - Dumnezeule... Vin!
Du-te, intrăm imediat.
Auzi...? Mândru de tine. Distrează-te acolo.
Mă voi distra.
Cum de n-ai sunat?
- Ești bine? - Da, nu, s-a amânat, atâta-tot.
Bun.
Știu că înseamnă mult pentru ea că ești aici. Și pentru mine.
S-o întâmpinăm pe Anika Truman.
Aș vrea să dedic acest cântec profesoarei de matematică, dna Tigh.
Și dlui McKernan, de la orele de sport.
~ Dragă jucător de-a v-ați ascunselea pe sub tribune ~
~ Te-am prins călărindu-mi profa preferată de mate ~
~ O țineai, o stăpâneai ca Iulius Cezar ~
~ O struneai ca un armăsar... ~
~ Dar abia la gata am auzit de avorturi ~
~ și frică să nu se afle, și-amenințări, și șantaje ~
~ Dac-ar afla dl Tigh și-ar încerca să divorțeze? ~
~ Să fi fost dragoste, oare? ~
~ O, ce păcat... ~
~ Toți suntem vinovați... ~
~ Grijă: acum urmează, acum urmează ~
~ Adevărul, ca o armă încărcată, încărcată ~
~ Nicio siguranță, niciun loc de-ascuns... ~
Am confiscat câte celulare am putut.
Asta ne mai lipsește: să apară pe internet.
Bună mișcare.
O voi exmatricula.
- Poftim...? - Credeam că suntem aici să discutăm.
Dar cei doi profesori și aventura lor în cadrul școlii?
- Cu ei cum rămâne? - Ăla era un zvon răutăcios.
- Mușamalizare... - Așteaptă afară.
- Chiar nu știam ce pune la cale. - Poate că asta e problema.
- Poftim...? - Stați: ce vreți să...
Plătim mulți bani școlii pe meditații
și cred că asta ne dă dreptul la o șansă de a rezolva totul fără exmatriculare.
Ce desconsiderare absolută a idealurilor noastre instituționale.
Și dacă-mi permiteți, dnă Truman,
banii pe meditații sunt doar începutul a ceea ce așteptăm în această școală.
Și sincer, dacă asta se-ntâmpla cu una dintre familiile noastre mai dedicate,
eram mai stimulați să discutăm un alt deznodământ.
- Trebuie să ne întoarcem. - Nu, categoric nu.
Stai, Neil.
Nu mai dăm un șfanț școlii dacă așa ne tratează - pe ea sau pe noi.
- Absolut de acord. - Atât de nefericită erai aici?
Ți-am spus de o mie de ori că locul meu nu era aici. Oricum mă urau toți.
O duc eu acasă, apoi discutăm.
Neil? Ce faci?
- Curăț piscina. - Acum?
Nici nu mai știu când am fost aici ultima dată.
Ne plăcea chestia asta. Ce s-a întâmplat?
~ Sună-mă! Oricând, ziua sau noaptea. ~
(Tema muzicală din "American Gigolo", 1980)
Alo?
Bună.
Știu că am stabilit la 21:00, dar eram așa agitată încât am ajuns de aproape o oră.
Vreo șansă să vii mai devreme, până nu-mi pierd curajul?
Îmi cer scuze; am uitat de programarea noastră. Unde ești?
La Plaza Rouge. Tu ai propus asta, nu?
Alo?
Grace, sunt Simon.
Ce faci? Ți-am spus să nu suni pe numărul ăsta niciodată.
Cum... cum spuneai că te cheamă?
Mallory.
Deja am închiriat camera.
Te-ai văzut deja cu bărbatu-tău?
Ce? E... e chiar afară. De ce m-ai întreba așa ceva?
Mi-am lăsat cumva telefonul în casa aia? Nu mi-l găsesc.
De-aia mă suni?
Trebuie să-nchid. Scuze, n-am telefonul tău.
Trebuie să merg la birou.
- Acum? - Da. E o urgență.
Ne... auzim mai târziu.
- Simon? - Foarte încântat de cunoștință.
- Scuze că am sunat așa panicată. - Nu, scuze eu de întârziere.
- Ai recomandări nemaipomenite, apropo. - Serios? De la cine?
Adică nicio grijă, n-are importanță. E măritată...?
Adică normal, ce întrebare prostească. Normal că-i măritată, nu?
De ce ai fi aici dacă n-ai fi măritată?
- De ce ești aici? - Adică...
- Ce vreau? - Nu. Clar că știm amândoi ce vrei.
- Nu, scuze. N-am vrut să sune așa. - A fost o greșeală.
Ești atât de frumoasă, nu-mi dau seama de ce ai avea nevoie să...
Am putea începe din nou? Te rog?
Mi-a venit tare greu. N-am mai făcut așa ceva.
Nici eu.
- Pari atât de... normal. - Încerc tare din greu.
- Mai doriți și altceva seara asta? - Da. Mai vrei unul?
- Eu iau o votcă cu sifon. - Foarte bine.
Nu sunt sigură ce vreau - ca să-ți răspund la întrebare.
Bun. Spune-mi atunci de ce m-ai sunat.
Sunt măritată de multă vreme și îmi iubesc soțul.
- Doar că el nu-i disponibil niciodată. - Muncește mult?
Și chiar și când e acasă, e călare pe laptop
și mă ignoră complet când încerc să vorbesc cu el.
Tot timpul vreo țintă care-l preocupă.
Sunt sigur că încă-i pasă de tine.
Bărbații ăștia... știi? Ne simțim atât de presați să dăm totul la serviciu, încât...
Aș vrea doar să simtă la fel în privința căsniciei noastre.
Vreau să mă simt dorită. Nimeni nu m-a dorit de atât de mult timp...
- Alo? - Unde ești?
Tot la birou.
- N-ai răspuns la niciun mesaj. - Nu, mi-am închis telefonul.
Și au reprogramat călătoria la New York, așa că voi pleca o vreme din oraș.
- Cine-i clientul ăsta nou, Neil? - Oricum n-ai cunoaște.
În fine, trebuie să-nchid. Te sun mai târziu.
I-am pus pe toți acolo.
Plus bacșișul.
- Vreo problemă? - Nu. Nu, mulțumesc.
Nu-mi place să dispar, vreau să mă întorc la Daniel, să văd dacă e ceva schimbat.
Mulțumesc.
- Vă ajut cu ceva? - Bună. Scuze.
Soțul meu lucrează aici de cinci ani, iar eu nu i-am văzut niciodată biroul.
Sunt Grace, soția lui Neil Truman.
- Soția lui Neil...? - E aici?
În ciuda tuturor celor întâmplate, credeam că mai sunt speranțe în privința mea.
Deci îmi poți spune ceva să mă ajute să înțeleg ceva din toate astea?
Toate răspunsurile tale sunt aici.
Pe bune...?
Viața mi s-a prăbușit ca Caritasul, și ăsta-i răspunsul tău?
O floare?
- Asta-i tot ce vezi? - Păi...
Cu respect... ceea ce văd e că tu ești ăla nebun.
V-am citit povestea, cum Buda și-a părăsit familia. E o nebunie.
Dacă oameni ca mine ar renunța la tot, m-ar interna ăștia.
Normal, aș putea trece pe antidepresive,
să fiu încă un zombi ce se clatină, încercând să-și plătească ipoteca.
Să-mi canalizez pasiunea într-un sistem cinema la mine acasă. Care-i sensul?
Dar cine vrea să trăiască astfel?
~ Oricând... Sună-mă! ~
Alo?
Unde?
Nu, cred că o pot face, da.
Bun atunci.
Trimite-mi adresa. Pa.
O femeie vrea să mă plătească cu 5.000 de dolari să fac sex cu ea weekendul ăsta.
- Am să plec. - Când vei fi pregătit, te vei întoarce.
După mine, oricine poate fi zen dacă doar meditează toată ziua.
Încearcă să ai o familie.
Da. Stai prin trafic în orele de vârf jumătate din viață,
și lucrează 80 de ore pe săptămână.
Dacă poți face asta cu un zâmbet pe față, atunci te cred că ești într-adevăr luminat.
Nu, nu, nu: ai uitat unul.
- Ce ai să-i spui Anikăi? - Nu știu.
- Totul ar putea fi din vina mea. - Poftim, ce...?
A fost așa nefericit în ultima vreme.
Am încercat să-l înveselesc: i-am luat o cravată.
Grace, l-ai sprijinit neîncetat, încă de când v-ați cunoscut.
Nimic din ce-ai fi spus sau n-ai fi spus nu-l putea face să facă ce a făcut.
Dacă nu cumva se petrece și altceva.
- Se petrece altceva? - Și știi ce-au zis cei de la biroul lui?
Când a plecat alaltăieri la New York,
a avut o ieșire în avion și a tras ieșirea de urgențe.
- Tu glumești? - Nu, cred că totu-i pe net.
Stai așa.
Cred c-am găsit-o.
Sunt sătul să mi se spună să rămân calm...
Doamne, pare țăcănit.
Nu vi se pare cumva că sunteți mințiți? Nu: "Nicio grijă cu poluarea";
"uitați că-i tot mai greu să treci de pe o zi pe alta acum".
Ni se spune că, dacă respectăm regulile, totul e-n regulă. Dar ați ghicit: nu e.
Îndepărtează-te de cameră, te rog.
Acum rotește-te.
Am pe cineva la Vămi.
Cineva...?
Formalitățile nu vor fi o problemă. Da, sunt sigură.
Da, au trecut azi-dimineață. Transferă fondurile și vă pun pe felie.
Da. Ciao, ciao.
Punctual: asta-i bine.
- Adriana. - Simon. Încântat de cunoștință.
- Doar hainele astea le ai, Simon? - Am un costum de afaceri în mașină.
Scuze, nu știam ce vom face.
Când femeia fixează întâlnirea, ar trebui să vii pregătit pentru orice ocazie.
- Cât de mare ești? - Adică...
Stai: nu-mi spune. Vreau să ghicesc.
Sacou... 56.
Cămașă...
45.
- Pantofi mărimea 45? - 46.
- Ești sigur? - Foarte sigur.
Bun...
Să te scoatem din hainele alea. Vino.
Mergem la o strângere de fonduri. Vor fi mulți bărbați cu mulți bani.
Ar trebui să găsești ceva mai elegant aici.
- Ceva în particular? - Da: ceva ce mă face să arăt eu bine.
Arată grozav pe tine.
Vreau să-l păstrezi.
Nu... Serios, nu pot.
Generozitatea unei femei n-ar trebui subapreciată.
Ai dreptate.
Mulțumesc. Scuze, eram derutat...
Fiindcă ai răpit toată priveliștea din încăperea asta. Arăți splendid.
- Începeam să-mi fac griji în privința ta. - Trebuia să mă încălzesc puțin.
Știam că o aveai în tine.
Zenul în lumea modernă
Trebuie să-l am categoric.
Doamnelor și domnilor, închidem licitările în cinci minute. Mulțumim.
- Piesa pe care o vreau. N-am licitat. - Mă ocup eu de asta.
Dacă e ceva ce știu să fac, e să închei o afacere.
- Ați dori să licitați, domnule? - Aș dori.
Spuneți-mi numărul desemnat și o fac eu pentru dvs.
5-0-0.
- Îmi pare rău, nu-mi apare. - Ba sigur că apare.
Știi cine a licitat pentru piesa aia și cu cât.
Trebuie să plec acasă cu ea astă-seară.
- Care spuneați că era numărul? - Încearcă 1-7-5.
- Cred că stați bine. - Mulțumesc.
Neil Truman să fie? Lucrezi cu O'Connell la Bastian, nu?
- Charles Lipton. - Charles. Mă gândeam că tu erai.
Și: cum au grijă de banii tăi la... Montgomery, parcă?
De parcă m-am pișat pe ei înainte să li-i dau.
Nu te-aș îngrijora... pe termen scurt.
- Știi ceva ce eu nu ști? - Firește.
De n-aș ști, cum mi-aș face treaba?
Păi din câte aud, ți-o faci tare bine zilele astea.
Poate ai vrea să arunci o privire peste portofoliul meu, să-mi spui ce crezi.
"Toate răspunsurile tale sunt aici".
- Sper că nu întrerup ceva. - Adriana, Charles. Charles, ea e Adriana.
- Cum ești? - Fermecat.
Vrei să-i spui te rog soțului tău că am nevoie de ajutorul lui.
- Face pe foarte evazivul cu mine. - Nu fac pe evazivul, Charles.
Dar chiar nu mă interesează să te ajut. O seară frumoasă.
- Cine era ăla? - Cineva dintr-o altă viață.
Mulțumesc. Aveam nevoie de asta.
Poți face un duș înainte de plecare.
E cu 60% mai puțin decât am discutat la telefon. Partea mea.
Ce...? Stai: partea ta?
Despre ce-a fost de fapt vorba?
Nu prea-mi fac reclamă: am un serviciu ce livrează celor foarte bogate,
foarte ocupate, foarte mofturoase femei care caută un bărbat, nu un soț.
Și de obicei doar pentru o seară.
Tot aud de tine de ceva vreme. Umblă vorba în anumite cercuri.
Cum caut mereu talente noi, m-am gândit să fac o tură de probă până să-ți fac oferta.
Deci toată seara asta a fost un mare interviu de angajare?
Hai să lucrezi pentru mine.
Vei fi surprins cu cât de mult ți se va îmbunătăți afacerea.
Sau îți place să le-o tragi casnicelor singuratice cu care ți-ai umplut agenda.
Nu mă interesează.
Unde erai înainte?
Nu ești instructorul personal sau modelul tipic peste care dau de obicei.
Tu ai suflet.
Administram banii altora.
Eram tare sigur că nu mai aveam niciun suflet.
Din fericire, nu-i o cerință de serviciu. Deși e un plus.
Îți mulțumesc pentru o seară foarte plăcută.
Când ești gata să faci o schimbare adevărată, mă găsești aici.
Uite ce tocmai mi-am luat.
265 centimetri, înaltă definiție, 3D, claritate L.E.D., băiatu'.
- Cel mai mare de pe piață. Ce zici? - Felicitări.
Super Bowl-ul va fi la mine acasă anul ăsta. Cuplez boxele.
- Va fi de parcă ești pe teren. - Abia aștept.
Aici.
Vrei să auzi ceva nostim?
Soția ta îmi prezenta casa înainte de a o lua eu acum doi ani.
Cred că am și păstrat jumătate din mobilier.
Ceau.
- Te superi dacă-l răpesc o secundă? - Nu. Vă rog...
Neil.
Trebuie să recunosc, Neil, chiar m-ai luat prin surprindere.
De două ori într-o săptămână. Nu mi se-ntâmplă prea des.
- Scuze pentru teveu. - Nicio grijă.
Exact genul ăla de pasiune și nechibzuință au făcut firma asta ceea ce e.
Nu vreau să se piardă.
- Nu-mi vreau slujba înapoi. - Bine.
Fiindcă îți ofer ceva mai bun. Parteneriat.
M-a sunat Charles Lipton de dimineață. Cică v-ați văzut aseară la o petrecere.
Insistă ca tu să-i preiei fondul speculativ.
I-am spus că abia aștepți să începi.
Nu mă face să te implor, Neil.
- Ai idee câți bani face un partener? - Nu-mi pasă de bani.
Bun. Atunci de ce-ți pasă?
L-am concediat pe tipul cu piscina. Aveai dreptate: chiar era leneș.
- Nu știu cum de nu văzusem asta. - Păi nu mai petrecem deloc timp aici.
Ăsta era tot motivul pentru care am cumpărat casa asta, mai ții minte?
Da...
Cum de nu mi-ai spus nimic?
- Despre slujbă? - Despre toate.
Nu voiam să te îngrijorezi.
S-a rezolvat tot.
Cum rămâne cu noi? Ne vom "rezolva" și pe noi?
Nu știu, mă tem, Neil. Nu știu ce se alege de noi.
Mai ai cravata pe care mi-ai cumpărat-o?
Culoarea aia, într-adevăr. Nu, serios...
- Îmi scoate ochii în evidență. - Îți scoate ochii în evidență, știu.
Vreau să știi că sunt recunoscător când îmi dai lucruri.
- N-am să subapreciez asta niciodată. - Mulțumesc.
Și am returnat-o.
Deci asta-i slujba ta adevărată.
Spunea Grace că ești ceva cu finanțele. Se pare că te descurci bine.
Știu că ai telefonul meu, da? Știu că te-ai culcat cu una din clientele mele.
Barmanul ăla de la hotel e un amic de-ai mei.
Ce-ai făcut cu contactele mele? Nu le mai pot accesa online de-acum.
Asta-i existența mea, frate.
- Ce încerci să-mi faci? - Ce i-ai făcut tu soției mele, cred.
Știu unde stai, da? Acum știu și unde lucrezi.
Dacă nu desfaci ce ai făcut, va trebui să vin peste tine.
- Mă înțelegi? - Asta nu-i o amenințare adevărată.
Știi ce-i o amenințare adevărată?
Fiscul verificându-ți finanțele pe ultimii zece ani
și descoperind ce faci tu de fapt ca mod de trai.
Și pentru asta ar fi nevoie de un singur telefon. "Mă înțelegi"?
Am auzit vestea cea bună: ni s-a întors ucigașul cu sânge rece. Meserie!
Ce mai faci? Darryl.
- Îl știi pe pulă ăsta? - Nu, nu mă știe.
Păi norocul tău: e o pacoste cât casa.
Glumesc, e... Cel mai talentat tip din firmă.
- De ce nu mergi să chemi liftul? - "Firește, domnia ta".
Încântat de cunoștință.
Mai avem și altceva de discutat?
Transmite-i salutări lui Grace din partea mea.
Am chemat liftul. Bun, m-am prins.
M-am gândit mult din nou la povestea aia în ultima vreme.
Cum și-a părăsit Buda familia în căutarea sensului.
N-am prea înțeles eu prima dată când am citit-o.
Adică ce fel de om să fii să lași tot ce ai iubit în căutarea sensului lucrurilor?
Probabil nu știi niciodată de unde vine luminarea.
Doi, trei, patru.
- Doamne, tată, credeam că erai mort. - Și eu.
Vezi? Nu ne trebuie vacanță, iubi. Doar ceva clipe cu familia la piscină.
De fapt eu cred că mersul undeva mai la căldură ar fi fost mai bine.
- Da. - Da, dar nu asta-i ideea.
Făceam de prânz. Cui i-e foame? Gata tonul imediat.
Grace, ar trebui să intri. Chiar nu-i rău deloc.
Aveam de gând...
- Ce sexy ești mamă! - Știu...!
Știam că-i prea frumos să fie adevărat. Tre' să mergi la birou acum.
Să vedem mai întâi cine e.
Ei bine...? Cine-i?
Traducerea: Reef